Torek, 19. 8. 2014, 16.57
8 let, 4 mesece
Konec kitajske zgodbe o uspehu
![](/media/img/68/34/84687c456d4db18b3317.jpeg)
Globalizacija, ki so jo še do pred kratkim slavili kot recept za povečevanje blaginje, je trčila ob svoje meje, piše nemški tednik Manager Magazin. Zlasti države BRIC (Brazilija, Rusija, Indija in Kitajska), ki so dolga leta veljale za superzvezde razvijajočih se gospodarstev, so izgubile ves sijaj.
Znotraj velikih industrijskih koncernov vse bolj resno postavljajo pod vprašaj nadaljnji trend gibanja k vse bolj svobodnim trgom in globalnim proizvodnim verigam. Prva podjetja so že začela nadzorovan umik iz razvijajočih se držav. Je bila globalizacija le t. i. koncept za lepo vreme, ki gre na stranski tir v bolj viharnih časih, kot meni berlinski ekonomist Daniel Stelter? Stojimo pred novim obdobjem protekcionizma? Za izvozno prvakinjo Nemčijo bi bil na primer to konec njenega uspešnega gospodarskega modela.
Kitajska je na splošno vse manj ugodna za proizvodnjo. Stroški dela so se po letu 2004 skoraj potrojili, strmo so se dvignile tudi cene energije. Kot so izračunali svetovalci skupine Boston Consulting Group, je industrijska proizvodnja komajda cenejša kot v ZDA. Razvijajoče se države tako postajajo težave za številna podjetja. Ne gre namreč samo za Kitajsko, podobno je tudi v drugih razvijajočih se gospodarstvih. V Braziliji so se stroški dela več kot podvojili, rast proizvodnje pa krepko zaostaja. Elektrika se je podražila za 300 odstotkov, visoka vrednost brazilskega reala draži izvoz. Položaj so še poslabšali nasilni protesti pred svetovnim prvenstvom, tudi brazilska predsednica Dilma Rousseff se ni preveč izkazala.
Okoli 2,25 bilijona evrov so ameriški in evropski koncerni od konca 90. let prejšnjega stoletja do danes namenili za svoj pohod na razvijajoče se trge. Polovico od tega so porabili za prevzeme.
V preteklih desetletjih je mednarodno povezovanje gospodarstva naraščalo. Veliko podjetij je svojo proizvodnjo preneslo v razvijajoče se države. Zdaj številna podjetja ugotavljajo, da se ta način povečanja dobička ne more več širiti. Proizvajalcu avtomobilov Fiat-Chryslerju so se njegovi dobički v Latinski Ameriki prepolovili, slabše gre tudi švedskemu izdelovalcu bele tehnike Electroluxu. Francoski avtomobilski izdelovalec Peugeot pa je bil na začetku tega leta prisiljen odpisati dobro milijardo evrov naložb v Rusiji.
Japonski avtomobilski proizvajalec Toyota je tako prenesel del proizvodnje v države jugovzhodne Azije (Tajska, Indonezija, Filipini, Malezija). Francoski Renault bo najpozneje do leta 2015 v maroškem Tangerju izdeloval 400 tisoč avtomobilov letno. Večino jih bo izvozil v južno Evropo. Namesto držav BRICS se zdaj govori o naslednjih enajstih (Next Eleven): države jugovzhodne Azije, Bližnji vzhod in andske države. Toda to so države, ki so precej manjše od Kitajske ali Brazilije.
Posamezna podjetja celo vračajo svojo proizvodnjo v domovino. Španski tekstilni koncern Inditex zdaj velik del oblačil, ki jih trži pod blagovno znamko Zara, izdela v Španiji in na Portugalskem. Plišastih igračk znamke Steiff ne izdelujejo več na Kitajskem, ampak spet v Nemčiji, enako velja za baterije Varta in bombone Katjes.
Tudi izdelovalec čipov Infineon razmišlja, da svojega naslednjega izdelka ne bi izdeloval v Tajvanu ali Južni Koreji, ampak v Španiji, bližje domovini. Kot ugotavlja ekonomist Nikolaus Lang, podjetja svojo proizvodnjo vse bolj selijo nazaj v Evropo, ker so nekdanje države cenene delovne sile postale predrage.
Nemški BASF bo vložil milijardo evrov v tovarno ob Mehiškem zalivu, tudi Mercedes, Klöckner in Evonik bodo v ZDA zgradili nove tovarne ali razširili obstoječe. BMW bo v Spartanburgu v zvezni državi Južna Karolina do leta 2016 zgradil svojo največjo tovarno na svetu.
Evropsko-severnoameriško gospodarsko sodelovanje bo še okrepila vzpostavitev prostotrgovinskega območja oziroma Čezatlantskega trgovinskega in investicijskega partnerstva (Transatlantic Trade and Investment Partnership – TTIP).
Evropska komisija želi odstraniti vse carine in dvojne standarde. Po izračunih nemškega gospodarskega inštituta Ifo bosta imeli od sporazuma koristi tako ZDA in EU. Obema se bo njuna blaginja povečala za več kot deset odstotkov, bolj kislih obrazov bodo v včerajšnjih zvezdah. V deželah, kot je Brazilija, se bodo namreč realni prihodki zmanjšali za sedem odstotkov.